GRAD SATISFACȚIE
NOTARE MEDIE REZULTATĂ
![](/images/printer_off_32.png)
Vizitarea bisericilor poate avea multiple motivații, fie religioase, culturale, sau estetice și, de ce nu, turistice. Pentru mulți, bisericile sunt locuri sacre unde pot găsi liniște sufletească, un spațiu de rugăciune și conexiune spirituală. Ele oferă ocazia de a reflecta asupra credinței și de a participa la ritualuri importante.
Dincolo de aspectul religios, bisericile sunt, multe dintre ele, adevărate bijuterii arhitecturale și istorice. Fiecare biserică spune o poveste, fie prin stilul său arhitectural, frescele vechi sau vitraliile detaliate. Ele oferă o fereastră către trecut și pot reflecta identitatea culturală a unei comunități.
Pentru turiști, vizitarea bisericilor este o formă de a explora patrimoniul local. Fie că vorbim despre o catedrală gotică sau o mică biserică de lemn, aceste locuri sunt adesea repere ale istoriei și tradiției unui popor. Astfel, bisericile atrag nu doar credincioși, ci și iubitori de artă, istorie și cultură.
Sacralitatea religioasă este profund legată de respectul cuvenit semenilor, deoarece aceasta reprezintă recunoașterea și venerarea a ceea ce este considerat sfânt sau divin pentru fiecare nație sau etnie. În tradițiile religioase, locurile, obiectele sau persoanele sacre sunt investite cu o semnificație aparte, depășind dimensiunea materială. Respectul cuvenit provine din conștientizarea faptului că aceste elemente simbolizează prezența divinității sau valorile spirituale fundamentale ale unei comunități.
De exemplu, intrarea într-o biserică presupune o atitudine de smerenie și liniște, reflectând respectul față de spațiul sacru și față de cei care se roagă. În același mod, gesturi precum închinarea sau rugăciunea sunt expresii ale venerației și ale recunoașterii sacralității. Fără acest respect, sacralitatea își pierde din semnificație, devenind doar o formalitate sau o tradiție fără esență.
Astfel, sacralitatea religioasă nu există de la sine, ci este întreținută și amplificată prin respectul sincer pe care indivizii și comunitățile îl manifestă față de tot ceea ce consideră sfânt și sacru.
Povestea Bisericii Îngropate de la Istria: biserica în care intri coborând
Istria, o comună situată la aproximativ 55 de kilometri nord de Constanța, este cunoscută în principal datorită Cetății Histria, aflată la doar 8 kilometri de sat, pe malul lacului Sinoe. Însă, pe lângă acest reper istoric, Istria ascunde o adevărată comoară arhitecturală: Biserica Îngropată, unică în România datorită arhitecturii sale speciale și a tehnicilor inovatoare de construcție.
Povestea Bisericii Îngropate de la Istria/Caranasuf datează de la la începutul secolului al XIX-lea cu un turc bogat pe nume Nasuf, cunoscut de localnici drept „Cel Negru” (Cara). Nasuf s-a stabilit în zonă și a fondat așezarea care, înainte de a deveni cunoscută ca Istria, a fost numită „Caranasuf” . Comunitatea s-a dezvoltat rapid, fiind formată din turci, bulgari ortodocși refugiați din sudul Basarabiei și români.
Creștinii ortodocși din sat s-au confruntat însă cu o problemă majoră: nu aveau o biserică unde să își țină slujbele. În 1857, după ce au făcut o cerere prefectului de Babadag, Asan Beiu, li s-a acordat permisiunea de a construi o biserică, dar cu condiții stricte. Imperiul Otoman impunea ca biserica să fie semi-îngropată, să nu aibă turlă, să nu fie pictată la exterior și să nu aibă clopotniță, pentru a nu depăși în înălțime geamiile musulmanilor.
Creștinii au respectat aceste reguli și au turnat temelia la un metru adâncime sub nivelul solului. Pentru a ridica biserica, au folosit piatră luată din ruinele cetății Histria, transportată cu căruțe trase de boi. Forma bisericii este de cruce, cu ferestre mici și fără aspectul exterior tipic unui lăcaș ortodox.
Un element deosebit al bisericii este sistemul de sonorizare, realizat prin îngroparea a 52 de amfore în ziduri, provenite tot din ruinele cetății. Acestea au creat o acustică specială. Cupola bisericii este susținută de șase trunchiuri de stejar cu capiteluri romane și grecești.
Catapeteasma Bisericii Îngropate de la Istria, deși de dimensiuni mici, impresionează prin frumusețea și măiestria cu care a fost realizată. Confecționată din lemn de stejar, aceasta este decorată cu icoane pictate de talentatul pictor Ștefan Zahariev, adus special din Imperiul Otoman. Zahariev și-a lăsat amprenta artistică nu doar pe catapeteasmă, ci și pe cele două fresce aflate pe fațada bisericii și pe peretele frontal al altarului. Un detaliu remarcabil este că picturile și-au păstrat culorile originale, fără să fi fost vreodată restaurate, ceea ce subliniază calitatea lucrării și durabilitatea materialelor folosite.
Exteriorul bisericii reflectă o armonie între stilul creștin și cel oriental, cu pereți vopsiți în alb și o fațadă decorată cu trei arcade, în stil oriental. Această îmbinare de stiluri contribuie la unicitatea lăcașului de cult. Construcția a fost finalizată în 1860 și sfințită patru ani mai târziu. De atunci și până în prezent în această biserică au fost ținute slujbe religioase permanent.
Frumusețea și valoarea istorică ale Bisericii Îngropate au fost recunoscute de autoritățile române, care, la data de 14 februarie 1967, au inclus-o pe lista monumentelor arhitectonice de mare importanță. Astăzi, biserica rămâne un reper istoric și cultural deosebit, atrăgând vizitatori din toate colțurile țării.
Cu o existență de peste un secol și jumătate, Biserica Îngropată este un monument istoric unic în Dobrogea, în care slujbele continuă să fie oficiate și care atrage turiști datorită semnificației sale istorice și arhitecturale.
Aceasta este povestea, care, odată cu trecerea timpului, tinde să devină legendă. Ori, legendele îmbogățesc locul și tradiția culturală, asta e de bine!
Povestea mea despre Biserică
Ajunși la Histria nu aveam cum să nu vreau să vizitez și această biserică, mai ales că se ajunge foarte ușor. Venind de la Muzeul Cetății Histria, se merge spre Istria pe DJ 226 vreo 2 km și, odată ajunși în sat, intri pe un drum lateral ce duce spre Primărie și, de acolo, mai departe, ajungi la Biserică.
Am ajuns în dreptul bisericii după ora prânzului, afară era o căldură de cuptor.
Chiar la intrarea în curtea bisericii zărești panoul care te anunță că vei vizita un monument istoric. Am trecut pe sub portalul clopotniță și am intrat în curtea mică a lăcașului cu hramul de ”Sfânta Treime și Sf.Niculae de la Istria”. Curte largă, pietruită, înconjurată de iarbă. Seceta lăsase și aici urme, iarba mai era ici colo peticită cu verde, în rest, galbenul de ars, totuși, câțiva trandafiri aveau curajul să-și susțină florile, oferind o pată de culoare în plus.
Clădirea Bisericii este de un alb imaculat. Lângă clădire, un mic cimitir, unde-și dorm somnul preoții care au slujit aici, cred eu. În spatele Bisericii, un mic muzeu unde sunt expuse icoane și obiecte bisericești. Totul e simplu, nimic epatant, cum, de fapt și trebuie să fie, credința rezidă din trăiri sincere nu din fală.
Deși credeam că nu voi găsi oameni în biserică, m-am înșelat: înăuntru preotul ținea o slujbă pentru un cuplu care aniversa 25 de ani de la nunta lor. Am intrat în Biserică, și eu și Adriana, încercând să fim cât mai discreți. Chiar atunci preotul a terminat slujba, invitații au început să cânte” Mulți ani trăiască” și s-a închinat o cupă de șampanie pentru sărbătoriții zilei. Am fost și noi invitați, am zâmbit, timizi, am explicat că nu suntem dintre invitați, ci doar turiști și, oricum, nu pot bea, pe motiv de volan.
Am vizitat biserica, în limita decenței, încercând să nu deranjăm festivitatea, am apreciat frumusețea catapeteasmei și coloanele de stejar, icoanele și, în general, atmosfera simplă din biserică.
Nu cred c-am stat mai mult de jumătate de oră, dar, pentru noi a fost suficient, chiar ne-a plăcut! Nu neaparat pentru trăiri religioase dar, măcar pentru c-am mai șters o pată albă de pe harta locurilor unde n-am fost!
Altcumva, dacă aveți drum pe-acolo, eu cred că merită o vizită, dar, e doar un sfat, fiecare poate greși singur, nu trebuie să țineți cont de el.
Haidi, pa!
Trimis de Yersinia Pestis in 09.09.24 09:18:10
- Alte destinații turistice prin care a fost: Europa
6 ecouri scrise, până acum, la acest articol
NOTĂ: Părerile și recomandările din articol aparțin integral autorului (Yersinia Pestis); în lipsa unor alte precizări explicite, ele nu pot fi considerate recomandări sau contrarecomandări din partea site-ului AmFostAcolo.ro („AFA”) sau ale administratorilor.
ECOURI la acest articol
6 ecouri scrise, până acum, la acest articol
@webmasterX: scarpină-mă tu-ntre coarne că n-ai să mai scapi de mine!
@Yersinia Pestis: Am fost de două-trei ori la Istria, ultima dată în 2016 când am prospectat Dobrogea continentală timp de 5 zile , dar n-am ştiut, n-am văzut biserica îngropată. Aşa păţeşti când pleci nedocumentat la drum sau suferi de păcatul trufiei, adică ˝las´că le ştiu pe toate˝. Am mai spus undeva că ţi-ar trebui mai multe vieţi ca să poţi spune că, cunoşti bine România. Mulţumesc pentru excelentul articol şi poze.
@Michi: Sărut mâna!
Doamnă, timpul nu este pierdut, la vivacitatea dumneavoastră ce este o vizită la Constanța și, de-aici, o ieșire la Istria?
Sincer, avem o țară tare frumoasă, asta nu o spun cu caracter competitiv, nu e mai frumoasă decât altele dar, avem o țară frumoasă, o istorie bogată și o cultură cu care să ne mândrim!
@Yersinia Pestis: Mă bucur că ai ajuns acolo și ai văzut această biserică cu o poveste și o arhitectură deosebită! Am vizitat-o și eu în primăvara anului 2021 când am făcut un circuit prin Dobrogea și mi-a plăcut mult. Nu știam de acustica deosebită a bisericii dată de amforele din zid deși este la un metru sub nivelul solului.
Am fost acolo după ce am citit mult pe AFA despre ce pot vedea în zonă și atunci @crismis a scris despre ea. Mulțumesc pentru aducere aminte!
@mprofeanu: Dacă mai țin bine minte, prin 2018 eram în refuz de vorbe pe AFA, așa, pur și simplu, fără vreun motiv, doar de “Cănuță, om sucit “.
Azi, când am văzut că despre biserica de voiam să zic de ea a scris @ crismis m-am simțit ca atunci când bagi deștele-n priză: ce să mai spun eu, peste ce a scris ea?!
Dar, e ca-n bancul cu popota militarilor. La o popotă scria pe un perete, un mesaj motivator :” Soldați, alcoolul ucide!”
A doua zi cineva a scris, cu pixul, completarea :” Suntem soldați, nu ne frică de moarte!”
Așa și eu cu review-ul meu, n-o concurez pe @ crismis, dar, am și eu părerea mea! 🤗
- Folosiți rubrica de mai jos (SCRIE ECOU) pentru a solicita informații suplimentare sau pentru a discuta cele postate de autorul review-ului de mai sus
- Dacă ați fost acolo și doriți să ne povestiți experiența dvs, folosiți mai bine butonul de mai jos ADAUGĂ IMPRESII NOI
- Dacă doriți să adresați o întrebare tuturor celor care au scris impresii din această destinație:
in loc de a scrie un (același) Ecou în "n" rubrici, mai bine inițiati o
ÎNTREBARE NOUĂ
(întrebarea va fi trimisă *automat* tuturor celor care au scris impresii din această destinație)
- Aug.2024 3 zile în Delta Dunării — scris în 29.08.24 de iulianic din BUCURESTI - RECOMANDĂ
- Jul.2024 Dobrogea misterioasă- Cetatea Ibida, Muzeul Constantin Paraschiva, Capul Doloșman, Cetatea Orgame, Portul turistic Jurilovca — scris în 14.07.24 de vladix18 din CăLăRAşI - RECOMANDĂ
- Jul.2023 O zi pe plaiuri dobrogene — scris în 06.08.23 de iulianic din BUCURESTI - RECOMANDĂ
- Sep.2022 Vizităm Dobrogea - partea a 2-a — scris în 27.09.23 de kemi27 din BUCURESTI - RECOMANDĂ
- Sep.2022 Vizităm Dobrogea - partea 1 — scris în 24.09.23 de kemi27 din BUCURESTI - RECOMANDĂ
- Jan.2022 Muzeul de Artă “Dinu și Sevasta Vintilă” , cel mai mare muzeu de artă sătesc din Europa — scris în 01.02.22 de Aurici din BUCUREşTI - RECOMANDĂ
- Jul.2021 Prin Karamurat — sau Mihail Kogălniceanu în alte cuvinte — scris în 21.11.22 de AZE din SIBIU - RECOMANDĂ