GRAD SATISFACȚIE
NOTARE MEDIE REZULTATĂ
Hanul Dragodana și „întemeiatorul” său: Charles de Gaulle
![](/images/printer_off_32.png)
Weekendul trecut am avut drum prin câteva locuri din județul Dâmbovița, prilej de a testa un local recomandat în 2016 de colegul @Safta Radu (vezi impresii). În apropierea orașului Găești, într-un codru vechi, se află un loc de popas cu tradiție francezo-română: Hanul Dragodana.
Poziționare. Din centrul orașului Găești și până la han sunt doar 6 km, pe care îi parcurgi pe șoseaua DN 72 care face legătura cu municipiul Târgoviște. Terasa-restaurant, sălile de nuntă și motelul se întind unele pe o parte, altele pe cealaltă parte ale drumului național. Există locuri de parcare suficiente pentru orice tip de autovehicul pe ambele părți ale șoselei.
Situată la limita dintre Câmpia Târgoviștei și începuturile înălțimilor Piemontului Cândești Pădurea Dragodana aparține administrativ de comuna cu același nume. Localitatea Dragodana era bine dezvoltată în perioada interbelică, pământurile, pădurea (și exploatarea ei), podgoriile, moara cu motor aparținând în mare parte proprietarilor din familiile Chintescu și Hagienoff.
Generalul Charles de Gaulle și apariția hanului. În perioada 14-18 mai 1968 se desfășoară vizita de stat a președintelui francez în România, vizită care face parte dintr-o efervescentă activitate de politică externă a regimului comunist condus de puțină vreme de Nicolae Ceaușescu. Charles de Gaulle nu se va limita doar la a sta în Capitala României ci va călători și prin țară. Astfel, prima etapă se va desfășura la Craiova unde generalul francez va dori să îl revadă pe fostul său coleg și șef de promoție de la Școala Militară Specială din Saint Cyr, general în rezervă Polihron Dumitrescu (persecutat și ajuns vai de el după război, dar reabilitat și readus în casa sa înainte de vizita oficială). Traseul președinților va continua la Slatina (la platforma industrială care producea aluminiu), la Pitești (în acel an va apărea automobilul autohton sub licență franceză), Topoloveni, Găești și Târgoviște.
Drumul dintre Găești și Târgoviște traversează Pădurea Dragodana și va constitui punctul în care coloana oficială va efectua un mic popas de refreshment înainte de vizita la Curtea Domnească din Târgoviște. 17 mai 1968 - este momentul consemnat fotografic al unui scurt picnic organizat în Pădurea Dragodana. Pe mese confecționate din „felii” imense din trunchiuri de copac și buturugi acoperite cu ștergare populare se gustă ceva frugal (în imagini se observă fructe și ceva crănțănele, posibil alune). În centrul mesei sunt mai multe pachete de țigări Snagov, iar câteva persoane servesc pe tăvi pahare de vin roșu.
Legendele locale mai cârcotașe vorbesc despre oprirea obligatorie în Pădurea Dragodana deoarece bătrânul general dorea să își rezolve necesitățile ficiologice și să fumeze o țigară.
Cert este faptul că a avut loc un scurt popas în Pădurea Dragodana, lucru menționat și în cotidianul „Scânteia” din 18 mai 1968: După-amiază, coloana de mașini a plecat spre Târgoviște – vechea cetate de scaun a Țării Românești. La Topoloveni, localitate rurală cunoscută pentru bogatele sale tradiții în domeniul artizanatului, unde se face un popas, mii de țărani salută cu căldură pe distinșii oaspeți. După un obicei străvechi, celor doi președinți li se oferă câte un miel alb. Corurile căminelor culturale intonează cântece populare. După ce vizitează expoziția de artizanat deschisă ad-hoc în apropierea scenei, generalul de Gaulle adresează felicitări locuitorilor comunei pentru înalta lor măiestrie artistică. După ce străbat valea Dâmboviței, oaspeții ajung în pădurea Dragodana, unde sînt salutați de Nicolae Tăbîrcă, președintele Consiliului popular al județului Dâmbovița.
Povestea adevărată este exploatată și astăzi de cei de la Hanul Dragodana prin suporturile de farfurii din hârtie așezate pe masă și care afișează datele istorice și fotografia edificatoare. Ideea creării unui popoas turistic a venit după această scurtă oprire a celor doi președinți de stat, ea concretizându-se prin apariția unei mici bucătării și a două încăperi, plus câteva foișoare în aer liber. Tot în epoca comunistă s-a construit și motelul de două stele care oferă câteva zeci de locuri de cazare. Azi complexul turistic s-a extins foarte mult fiind compus dintr-o unitate de cazare, restaurant, o mare sală de conferință și mai multe săli de evenimente.
Scurtă descriere. Am parcat automobilul vis-a-vis de terasa-restaurant, lângă o mare sală de evenimente. Un perete de piatră înalt și o poartă imensă de lemn pe care e amplasată o secure gigantică sugerează o fortificație medievală. Sub ziduri există un sistem cu roți de apă și jgheaburi, un fel de moară de apă, nefuncțional acum. Important: există o trecere de pietoni spre restaurant.
Terasa exterioară e încăpătoare, pe două niveluri; o parte din mobilier e constituit din bănci și mese de lemn masiv, altă parte din mese rotunde și scaune tapițate, deci o combinație între rustic și elegant. Un perete de piatră pe care e amenajată o cascadă ornamentală străjuiește o parte a terasei, pe când în celălalt capăt se află un spațiu de joacă pentru copii (o căsuță de plastic, trambulină). Mușcate de mai multe culori înfrumusețează spațiile terasei.
Meniu, consumație, servicii. Am ocupat locuri în secțiunea rustică, pe masă se aflau scrumiere, o cutie cu șervețele, ulterior fiind aduse oliviera, suporturile de harfurii din hârtie și tacâmurile. O foaie A4 plasată pe fiecare masă ne informează că restaurantul oferă produse din carne de struț, crescuți în ferma proprie (sărmăluțe la 18 lei porția sau friptură de struț la cuptor – 34 lei).
Terasa fiind amplasată în umbra pădurii, iar toamna își etala deja temperaturile mai mici, ne-am cam zgribulit puțin până ne-a remarcat cineva și am cerut meniuri. Fiind ora prânzului terasa era ocupată de câteva zeci de persoane și continuau să sosească permanent. După ce un chelner ne-a înmânat meniurile, le-am studiat câteva minute și am remarcat preponderența produselor clasice românești și prețurile acceptabile.
Comanda noastră a constat pentru început în 2 cafele machiato fierbinți (4 lei/bucata) și un suc acidulat (4 lei/250 ml) aduse în circa 10 minute. Am ales drept feluri principale o tochitură românească (24,55 lei porția), ficăței de pasăre la tigaie (15 lei) cu cartofi „a la Dragodana” (5,75 lei) și salată de varză albă (3,30), un sfert de pâine de casă (1 leu). Produsele comandate au sosit după încă circa 30 de minute, fierbinți, aranjate frumușel în farfurie. Porțiile medii spre mari, gustul exact cum trebuie să fie.
Nota de plată a fost acceptabilă, am primit atât bon de comandă, cât și bonul fiscal; se poate plăti cash sau cu cardul. Serviciile au fost ok, un pic de întârziere există datorită fluxului mare de clienți. Chelnerul a fost amabil și cât de cât zâmbitor.
Concluzii. La Hanul Dragodana am avut o experiență culinară normală, mâncare sățioasă, cu gust, servicii bune. La Dragodana se opresc foarte mulți turiști, cărăuși, tiriști și localnici – e un semn că mâncarea e bună și pot confirma acum și eu acest lucru. Nu ocoliți un popas la terasa de la Hanul Dragodana, un loc cu rădăcini „istorice”.
Alegeri inspirate!
Trimis de tata123 🔱 in 24.09.19 09:53:34
- Nu a fost singura vizită/vacanţă în TÂRGOVIȘTE [DB].
7 ecouri scrise, până acum, la acest articol
NOTĂ: Părerile și recomandările din articol aparțin integral autorului (tata123 🔱); în lipsa unor alte precizări explicite, ele nu pot fi considerate recomandări sau contrarecomandări din partea site-ului AmFostAcolo.ro („AFA”) sau ale administratorilor.
ECOURI la acest articol
7 ecouri scrise, până acum, la acest articol
@tata123: Să vă fie de bine!
M-a amuzat pasajul din ziarul Scânteia, ziar pe care-l citeam și eu, cu expoziția de artizanat deschisă ad-hoc în apropierea scenei pe care a avut loc și o demonstrație din folclorul local de cântece și dansuri populare... în cinstea președintelui Franței care a oprit sa fumeze și forțat de niște necesită fiziologice... vedeam un film cu ochii deschiși in care totul se pregătește în mare grabă pentru o vizită oficială.
Și sărmanul " coleg și șef de promoție de la Școala Militară Specială din Saint Cyr, general în rezervă Polihron Dumitrescu (persecutat și ajuns vai de el după război, dar reabilitat și readus în casa sa înainte de vizita oficială) " , care trebuia să pară în regulă atunci când colegul său urma să îl revadă... cred că președintele Franței știa situația lui reală și l-a " salvat" introducându-l în agenda de vizite oficiale.
Câte spectacole și situații false se concretizau în câteva clipe la comandă.
Vremuri...
Felicitări pentru articol și fotografii!
Călătorii plăcute! Numai bine!
Produsele comandate au sosit după încă circa 30 de minute, fierbinți, aranjate frumușel în farfurie.
Dar ce ce ați făcut în cele 30 minute? Terasa este ornată cu superbe ștergare, lăicere puse pe pereți, oale și ulcele foarte inspirat așezate și multe produse din lemn. Nu văd fotografii cu ele.
Felicitări pentru alegerea făcută! Este un loc foarte bun pentru o pauză de drum. Să auzim de bine!
@Dana2008: Când am citit pe suportul de farfurie istoricul Hanului Dragodana și am zărit fotografia cu cei doi președinți mi-am propus să adâncesc puțin documentarea.
Astfel am căutat informații despre vizita lui Charles de Gaulle în România în 1968 și chiar am găsit numărul acela din Scânteia.
O informație este eronată pe acea hârtie așezată pe masă: generalul se numește Polihron Dumitrescu, nu Ion Heruvim cum e tipărit în text.
Vizita președintelui Charles de Gaulle în România a constituit rampa de lansare a Elenei Ceaușescu pe scena politică românească. Ea participă la întâlniri oficiale și o însoțește pe soția președintelui francez într-o vizită la Maternitatea Polizu. Sanda Stolojan, nepoata sciitorului Duiliu Zamfirescu și translator oficial al lui Charles de Gaulle, o caracterizează pe Elena Ceaușescu drept o figură ștearsă cu limbaj monosilabic.
Atunci când restaurantul sau locul de cazare are o „poveste” aceasta merită menționată. Mulțumesc pentru ecou și aprecieri.
@mihaelavoicu: Hanul Dragodana e un popas căutat de toți călătorii astfel că e destul de aglomerat mai mereu. Într-adevăr timpul de așteptare a fost destul de lung (10 min până au venit cafelele, apoi încă 30 de minute până la sosirea preparatelor). În tot acest timp am savurat cafelele calde, am explorat puțin restaurantul, am discutat vrute și nevrute.
La momentul acesta terasa exterioară deși e preponderent amenajată în stil rustic nu beneficia decât de coloritul mușcatelor atârnate de tavan. Nici urmă de alte obiecte tradiționale: ștergare, ceramică, obiecte din lemn. Or fi avut vreodată?
Numai bine și mulțumesc de vizită!
@tata123: Am dat fuguța la poze: tărtăcuțe, un putinei, toporiști... în 2017. Acum probabil se pregătesc de ”iernat”.
Toate bune!
Doi ani de zile (1987 şi 1988) am făcut o aşa zisă navetă lunară la Piteşti şi de fiecare dată opream la Dragodana. Era în perioada aceea de tristă amintire cu penuria de alimente şi aici găseam mereu ce să mănânc.
Cel mai des comandam un platou cu măruntaie şi salată şi mă consideram un privilegiat că am ocazia să mănânc aşa ceva.
După revoluţie am trecut mai rar pe la Dragodana (de trei sau patru ori pe an) şi de fiecare dată am oprit aici. Am mâncat bine, dar parcă nu am mai fost aşa de mulţumit ca în anii 87', '88. Să fie vorba de expresia aia cu sătulul?
@traian. leuca: Mulțumesc pentru etalarea acestor amintiri, ele reflectă crâmpeie din epoca comunistă trăite pe viu. În România erau destule locuri unde se găsea câte ceva bun de mâncare, trebuia doar să știi unde să cauți (sau să „știi” pe cineva).
Preparatele au fost gustoase, sățioase, s-au încadrat într-un tipar normal, iar prețurile acceptabile, chiar bune.
Mulțumesc pentru ecou și aprecieri.
- Folosiți rubrica de mai jos (SCRIE ECOU) pentru a solicita informații suplimentare sau pentru a discuta cele postate de autorul review-ului de mai sus
- Dacă ați fost acolo și doriți să ne povestiți experiența dvs, folosiți mai bine butonul de mai jos ADAUGĂ IMPRESII NOI
- Dacă doriți să adresați o întrebare tuturor celor care au scris impresii din această destinație:
in loc de a scrie un (același) Ecou în "n" rubrici, mai bine inițiati o
ÎNTREBARE NOUĂ
(întrebarea va fi trimisă *automat* tuturor celor care au scris impresii din această destinație)
- May.2021 [Restaurant Casa Veche] Casa Veche — scris în 08.06.21 de Mioritik din BUCUREșTI - RECOMANDĂ
- Jun.2018 [Restaurant Casa Veche] Restaurant Casa Veche – grădina secretă din Târgoviște — scris în 15.06.18 de tata123 🔱 din BUCUREșTI - RECOMANDĂ
- Apr.2018 [Restaurant-pizzerie Alexo] Restaurant Alexo – o masă la chindie — scris în 22.05.18 de tata123 🔱 din BUCUREșTI - RECOMANDĂ
- Sep.2016 [Restaurant Belvedere] O buna vedere de la Restaurantul Belvedere — scris în 12.10.16 de mishu din BUCURESTI - RECOMANDĂ
- Aug.2016 [Hanul Dragodana [Dragodana, DB], restaurant] Hanul Dragodana - merită să opriţi aici — scris în 01.09.16 de Safta Radu din ROșIORI DE VEDE - RECOMANDĂ
- Aug.2016 [Restaurant Milenium] Restaurantul Milenium din Târgoviște - mâncare gustoasă într-o locație frumoasă! — scris în 24.08.16 de Floryn81 din RâMNICU SăRAT - RECOMANDĂ
- Jul.2016 [Berăria Vlad Țepeș] NU din nou la Beraria Vlad Tepes din Parcul Chindia din Targoviste — scris în 02.10.16 de Dan&Ema din BUCURESTI - nu recomandă